Povzbudenie a jeho význam v rodičovskej výchove
Mgr. Zuzana Vojtová, Výskumný ústav detskej psychológie a patopsychológie

Povzbudenie buduje v dieťati pocit sebadôvery a vlastnej ceny.
Jednou z najdôležitejších vzájomných vzťahov medzi rodičmi a deťmi je povzbudenie. Povzbudenie je proces, v ktorom sa sústreďujeme na úspechy a schopnosti dieťaťa, aby sme v ňom vybudovali sebadôveru a sebaúctu. Povzbudenie deťom pomáha, aby verili v seba a vo svoje schopnosti. V domácnosti, kde rodičia absolútne vládnu, získavajú deti pocit vlastnej ceny prostredníctvom odmien a trestov. Ak chceme budovať v deťoch pocit sebaúcty, je nutné, aby rodičia zmenili svoje obvyklé správanie.
•	Povzbudenie je proces, kedy sa sústreďujete na schopnosti a kladné stránky dieťaťa, aby ste v ňom pestovali sebadôveru a vedomie vlastnej ceny. Sústreďujte sa na to, čo je v dieťati či na situácii dobré. Hľadajte kladné stránky.
•	Prijímajte svoje deti také, aké sú. Nepodmieňujte svoju lásku k nim  ich správaním.
•	Dôverujte svojim deťom, aby mohli mať dôveru samé v seba.
•	Dávajte deťom najavo ich cenu. Všímajte si pokroky a snahu, nie len dosiahnuté výsledky.
•	Rešpektujte svoje deti. Položíte tým základy k ich sebaúcte.
•	Pochvala by mala byť vyhradená pre dobre urobené veci. Zahŕňa v sebe prvok súťaženia.
•	Povzbudenie náleží každej snahe a zlepšeniu. Zahŕňa v sebe prvok spolupráce. 
•	Nedostatok dôvery v deti ich vedie k tomu, že predpokladajú neúspech. 
•	Príliš vysoké merítka majú za následok neúspech a nedostatok sebadôvery.
•	Vyhýbajte sa akémukoľvek jemnému povzbudzovaniu súťaživosti medzi súrodencami.
•	Vyhýbajte sa používaniu slov a činov, ktoré v deťoch znižujú sebadôveru.
•	Vyhýbajte sa tomu, aby ste k svojmu povzbudzovaniu pripájali napomínanie a hodnotenie.  Druhou rukou by ste brali, čo jednou dávate.
•	Povzbudenie spočíva v slovách, ktoré v deťoch budujú pocit dostatočnosti. Nešetrite takýmito vetami.
•	„Páči sa mi, ako si si s tým poradil.“
•	„Som presvedčená, že to zvládneš.“
•	„Veľmi sa mi páčilo, ako si to urobil.“
	„Je vidieť, že si si s tým dal prácu.“
	„Veľmi si sa zlepšil.“	
Rozdiely medzi pochvalou a povzbudením:
POCHVALA
CHARAKTERISTIKA	ČO DIEŤA POČUJE ČOMU ROZUMIE	MOŽNÝ VÝSLEDOK	
Sústreďuje sa na vonkajšiu kontrolu	Mám cenu len vtedy, keď robím, čo chcú.	Dieťa sa učí merať svoju cenu schopnosťou zapáčiť sa, alebo sa búri (považuje akúkoľvek formu spolupráce za porážku)	
Sústreďuje sa skôr na vonkajšie hodnotenie	Aby som mal pre vás cenu, musím sa vám zapáčiť. Zapáčiť sa, alebo zahynúť. 	Dieťa sa učí merať svoju cenu tým, ako sa dokáže zapáčiť ostatným. Učí sa báť nesúhlasu okolia.	
Je odmenou len za dobre splnené a dokončené úlohy.	Aby som mal pre vás cenu, musím splniť vaše požiadavky.	Dieťa si kladie nerealistické ciele a učí sa merať svoju hodnotu tým, nakoľko sa priblížilo dokonalosti, učí sa mať strach pred neúspechom. 	
Sústreďuje sa na vlastný vzostup a prospech.	Som najlepší. Musím byť stále najlepší, aby som mal cenu.	Dieťa sa učí byť nadmerne ctižiadostivé. Derie sa dopredu i na úkor ostatných. Má pocit vlastnej ceny, len keď je „na špici“. 	

POVZBUDENIE
CHARAKTERISTIKA	ČO DIEŤA POČUJE ČOMU ROZUMIE	MOŽNÝ VÝSLEDOK	
Sústreďuje sa na schopnosti dieťaťa zvládať život konštruktívnym spôsobom	Dôverujú mi, že budem zodpovedný a samostatný. 	Dieťa sa učí odvahe byť nedokonalé a je ochotné niečo skúsiť. Získava sebadôveru a začína pociťovať zodpovednosť za svoje správanie.	
Sústreďuje sa na interné hodnotenie	Najdôležitejšie je, ako hodnotím seba a svoje úsilie. 	Dieťa sa učí hodnotiť svoje vlastné pokroky a robiť vlastné rozhodnutia.	
Uznáva snahu a zlepšenie.	Nemusím byť dokonalý. Dôležitá je moja snaha a pokroky. 	Dieťa sa učí uznávať snahu svoju i druhých. Rozvíja sa v ňom prianie pokračovať v úlohe (vytrvalosť).	
Sústreďuje sa na schopnosti, nápady a pomoc a ich ocenenie.	Moje nápady a pomoc sa počítajú. Sú oceňované. 	Dieťa sa učí používať svoje schopnosti a svoje úsilie v prospech všetkých, nielen pre vlastný zisk. Učí sa mať radosť z úspechu druhých rovnako ako zo svojho vlastného. 	

Prirodzené a logické dôsledky – výchovná metóda rozvíjajúca zodpovednosť
Jednou z možných ciest, ako udržať u detí disciplínu, je odmeňovať ich, keď poslúchajú a potrestať ich, keď neposlúchajú. Touto metódou bola vychovávaná asi väčšina súčasných rodičov. Jej nevýhodami však sú:
•	robia rodičov zodpovednými za správanie detí
•	nedovoľuje deťom, aby sa sami naučili rozhodovať a v dôsledku toho prijali pravidlá účinného jednania
•	naznačuje, že prijateľné správanie sa očakáva len v prítomnosti autority
•	tým, že sa snaží prinútiť deti k poslušnosti, vyvoláva odpor.
Existuje aj iná možnosť a tou je metóda „prirodzených a logických dôsledkov“, ktorá má určité prednosti:
1.	za vlastné správanie sú zodpovedné deti a nie ich rodičia
2.	umožňuje deťom robiť vlastné rozhodnutie, aké správanie je vhodné
3.	necháva deti, aby sa poučili z prírodného alebo spoločenského stavu vecí, namiesto toho, aby sa podriaďovalo prianiam iných osôb Napríklad dieťa, ktoré odmieta jesť, má hlad; dieťaťu, ktoré si nezoberie rukavice, je zima na ruky - to sú príklady prirodzených dôsledkov. 
V situáciách, v ktorých neexistujú žiadne prirodzené dôsledky, alebo v prípadoch, kedy by ich uplatnenie bolo pre dieťa nebezpečné, môžu byť prirodzené dôsledky nahradené logickými dôsledkami. Logické dôsledky umožňujú dieťaťu, aby sa poučilo zo spoločenskej skutočnosti. Dieťa napríklad ráno vstane neskoro, príde neskoro do školy a musí potom dobiehať učivo. Uznávajú totiž vzájomný rešpekt. Aby bolo uplatnenie dôsledkov účinné, musí ich dieťa vidieť v logickej väzbe na svoje nevhodné správanie. 
Základnými pravidlami používania prirodzených alebo logických dôsledkov sú: 
•	snažte sa chápať ciele dieťaťa, jeho správanie a city
•	 buďte láskaví, ale pevní – váš tón hlasu dáva najavo, že chcete byť láskaví a dôsledné uskutočňovanie príslušného riešenia dáva najavo vašu pevnosť
•	nesnažte sa byť „dobrí“ rodičia – nechcite dieťa príliš chrániť, nechajte ho skúsiť si dôsledky jeho vlastných rozhodnutí, neberte na seba zodpovednosť, ktorá logicky náleží deťom
•	buďte vo svojich činoch dôslednejší
•	oddeľujte čin od činiteľa – tónom hlasu i svojim neverbálnym správaním musíte dať najavo, že rešpektujete dieťa aj vtedy, ak jeho správanie nie je spoločensky prijateľné.
•	podporujte samostatnosť – čím viac pomôžeme deťom, aby spoliehali samé na seba, tým sa budú cítiť schopnejšie
•	vyhýbajte sa ľutovaniu – ľutovanie nie je to isté, ako s deťmi cítiť, chápať ich; empatia vedie k sile, kým ľutovanie vedie k slabosti
•	menej hovorte, viacej konajte
•	odmietajte sa dohadovať alebo povoliť – stanovte medze a nechajte dieťa, aby sa rozhodlo, ako na ne bude reagovať. Buďte ochotní prijať akékoľvek rozhodnutie dieťaťa. Rodič nemusí vyhrať, pretože nejde o žiadnu súťaž. Cieľom je pomôcť dieťaťu, aby zodpovedalo za svoje správanie.
Kroky pri uplatňovaní logických dôsledkov:
•	Ponúknite voľbu a akceptujte rozhodnutie dieťaťa v rámci určitých hraníc, ktoré máte v rodine stanovené. Používajte priateľský tón, ktorý dáva najavo dobrú vôľu. 
•	Keď uplatňujete logický dôsledok, uistite deti, že sa môžu pokúsiť rozhodnúť inak.
•	Pokiaľ sa zlé správanie opakuje, predlžujte dobu, ktorá musí uplynúť, než sa dieťa môže znova pokúsiť.