Čo tínedžeri na tom Facebooku vidia?!
PhDr. Jarmila Tomková, Výskumný ústav detskej psychológie a patopsychológie, Bratislava
     Keďže sa súčasná mládež do rozmachu informačných technológii už narodila a vyrastá v jej neustálom zdokonaľovaní, deti a tínedžeri už nevnímajú virtuálnu realitu ako niečo, čo je nadstavbou bežnej reality (na rozdiel od predošlej generácie), ale považujú ju za prirodzenú súčasť svojich životov. Četovanie, zdieľanie a prezeranie fotografií a videí, vytváranie si profilov je pre nich každodennou voľnočasovou aktivitou. Vo výskume na tému internet a dospievajúci sme zistili, že viac ako tri štvrtiny opýtaných deviatakov (80,5 % detí) sa pripája na internet raz alebo viackrát denne, a pri jednom pripojení trávia väčšinou 1-3 hodiny. Až 15, 6 % opýtaných tínedžerov priznáva, že pripojení k internetu strávia obvykle viac ako tri hodiny denne. Rodičia a učitelia sú často prekvapení, ba až zhrození nadmerným záujmom mladých o virtuálnu komunikáciu. Prečo tí mladí trávia pri počítači toľko času? Je to nebezpečné, keď si hodiny četujú? A s kým si to četujú? Prečo nejdú radšej za kamarátmi osobne, niekam na vzduch? Nemôžu ich od sociálnych sietí odtrhnúť. Čo toľko robia na tom Facebooku?										
     Facebook je už niekoľko rokov aj na Slovensku výrazným fenoménom sociálneho života. „Na Facebooku sú dnes všetci,“ hovorili viacerí tínedžeri vo výskumných  fokusových skupinách. Facebook často udávali ako prvú vec, ktorá im napadne v súvislosti s internetom a Facebook patril medzi dominantné témy v diskurze všetkých skupín tínedžerov bez ohľadu na regióny alebo veľkosť obcí. Špecifickejšie postoje k nemu sa rôznili, avšak dôležitosť Facebooku v sociálnom živote tínedžerov bola neprehliadnuteľná. Náš výskumný súbor bol výrazne rozdelený na tých, ktorí sa mu z istých dôvodov nevenujú vôbec (alebo to aspoň tvrdia) a tých, ktorí Facebookom strávia denne pomerne veľa času. Až vyše 65 % tínedžerov v našej vzorke trávi na Facebooku minimálne hodinu denne. Akoby chýbali deti, ktoré sa tomu venujú len „sem-tam“. To samotné deti v diskusiách uvádzali ako jednu z charakteristík Facebooku: „Neviem, tak napríklad na Facebooku, vždycky keď tam idem, tak tam strávim tak dlho času...“ , „Vadí mi, že som na nete, napríklad na Facebooku, aj keď už nechcem a je to taká strata času.“									

Čo mladých na Facebooku tak priťahuje? My tvrdíme, že to súvisí najmä so špecifikami psychosociálneho vývinu v adolescencii. 
     Mladí sú vo zvýšenej miere egocentrickí, ich sebauvedomovanie je viac verejné a správanie charakterizované „vystupovaním pred imaginárnym publikom“, na ktoré chcú zapôsobiť. Nadhodnocujú mieru, do akej si myslia, že ich okolie posudzuje a úzkostlivo sledujú reakcie ostatných na svoje správanie. Potrebujú kladné sebapotvrdenie, a to im virtuálny priestor umožňuje aj prostredníctvom sociálnych sietí.						
     Sebaprezentovanie sa prostredníctvom profilov na sociálnej sieti je tvorené pripájaním fotografií, videí, iných obsahov, identifikovaním sa s určitou skupinou. Mladí sa tak môžu ostatným predstavovať a prezentovať tak, ako chcú, aby ich okolie vnímalo. To môžu robiť síce aj naživo, ale prostredníctvom internetu to ide o niečo jednoduchšie a „bezpečnejšie“. 		
     Selektívna sebaprezentácia vo virtuálnom prostredí umožňuje jednoduchšie vystupovať pod vlastným Ideálnym Ja. V situáciách tvárou v tvár sa tínedžeri často nevedia zachovať tak, ako by si želali. Chceli by na okolie pôsobiť sebaisto, múdro, originálne, vtipne. Nie vždy sa im to darí, pretože vo vnútri sú v tomto období často plní obáv. Prostredníctvom profilu sa ale môžu prezentovať takí, akí chcú byť – tak, ako chcú, aby ich okolie vnímalo. Zverejnia v profile len to, na čo sú hrdí. V tomto smere to pre mladých nie je pretvarovaním sa, je to len selektívne prezentovanie toho dobrého, čo sa ich týka. Tým poskytuje internet mladým jedinečnú šancu priblížiť ich reálny, verejný sebaobraz a ideálny sebaobraz. To podvedome vyhľadávajú, lebo v tomto veku je to pre nich súčasťou vývinovej úlohy. To poskytuje vysvetlenie, prečo práve táto veková skupina je dominantnou užívateľskou skupinou Facebooku a prečo práve tí s nižšou sebaúctou tak úzkostlivo vytvárajú svoje profily a sledujú spätnú väzbu na ne (čo samozrejme zaberá veľa času). Z výsledkov našich výskumov možno spomenúť, že zhruba dvakrát viac chlapcov ako dievčat sa Facebooku vôbec nevenuje a zdá sa, že sú aj striedmejší v čase, ktorý mu obetujú. Naopak, dievčatá sú na Facebooku skoro všetky a až takmer tri štvrtiny z nich trávia denne na Facebooku hodinu a viac. Zdá sa, že to korešponduje so zisteniami, že ženy pripisujú väčší význam hodnoteniu okolia než muži a čo to znamená, laicky povadené, že dievčatá na sociálnych sieťach viac ako chlapci prahnú po ocenení. 				
      Za veľmi dôležitú pokladáme polaritu spätnej väzby. Nielen že spätnú väzbu tínedžeri potrebujú, aby sa necítili prehliadaní a mali referenčný bod sebaposudzovania, ale záleží na povahe komentárov a reakcií, ktoré dostávajú na obsahy svojho profilu. Pozitívne reakcie na profily mladým umožnia mať dobrý pocit zo seba samých. Tešia sa z pozitívnych komentárov, z pochvaly ich fotografií a videí, z toho, keď im niekto píše, z pozornosti, keď sa niekto uchádza o ich kamarátstvo. Sami uvádzali, že im to dokáže zlepšiť náladu a pozdvihnúť sebavedomie. Veľa času trávia sledovaním, či im niekto niečo nenapísal, pozeraním hodnotenia fotografií, sledovaním komentárov a noviniek. Sami považujú tých, ktorí majú najviac „priateľov“ a „ priaznivých komentov“, za obľúbených a zaujímavých v on-line sociálnom priestore.
 Avšak opačnom prípade, keď zažívajú od rovesníkov negatívnu spätnú väzbu, tak to významne ovplyvňuje ich sebahodnotenie v negatívnom smere. Tak, ako každý sociálny priestor, aj ten virtuálny poskytuje možnosť zažiť všeličo – od nadávania si, vysmievania, robenia si žartov až po to, čo samotní tínedžeri vnímajú ako šikanovanie cez internet. Šikanovanie v kyberpriestore má svoje špecifiká vyplývajúce z povahy internetovej komunikácie. Najmä to, že poníženie je verejné a archivované pre množstvo ľudí, a teda aj jeho dopad na psychiku obete sa ešte umocní. 	
     Tínedžeri môžu svoj profil a facebookovú nástenku využívať ako vlastné zrkadlo, ktoré ukazujú svetu,  a tiež ako archív hodnotení - ako obstáli medzi „kamarátmi“ v sociálnom priestore. Súbor obsahov a spätnej väzby na ne je viditeľný, zrozumiteľný, verejný pre všetkých kamarátov a navyše sa archivuje. Tak zostáva táto verejná anketa k nahliadnutiu tínedžerom a ich cca 150 kamarátom ako nástenka slávy alebo hanby (ak sú ponižovaní), ku ktorej sa môžu opakovane vracať, prezerať a aktualizovať si ju. Možno je práve toto tým, čo mladých núti sedieť pri Facebooku hodiny, aj keď to už sami vnímajú ako nežiaduce. Mladšie deti sa o to do takej miery nezaujímajú a dospelí to už tak veľmi nepotrebujú. Ale práve pre dospievajúcich sú virtuálna komunikácia a sociálne siete mocnými nástrojmi, ktorými im môžu pomôcť, ale aj veľmi ublížiť. Mladí to ale robia bez toho, že by si podobné mechanizmy uvedomovali a dospelí často tiež nerozumejú tomu, čo na tom tínedžeri môžu vidieť. 
     A čo s tým? Môžeme to tak nechať? Máme im to radšej trochu obmedzovať, zakazovať? Hlavne je potrebné byť informovaní - rodičia, učitelia aj deti - o tom, čo mladí na internete robia, čo im vadí a naopak vyhovuje; vedieť bez zakazovania a moralizovania rozprávať o veciach, ktoré sa môžu vo virtuálnom priestore stať a prečo. Ideálne sú workshopy s mladými, diskusie, aktivity na školách, ktoré by sa mali stať viac samozrejmosťou ako výnimkou.