RÓMSKE DIEŤA V ŠKOLE
PhDr. Bronislava Kundrátová, Výskumný ústav detskej psychológie a patopsychológie

Pri riešení problematiky sociálnej integrácie rómskeho etnika často hľadáme odpoveď, resp. riešime problém ich neúspešnej sociálnej integrácie iba z pohľadu chápania príčiny a následkov, ktorý je vlastný našej kultúre. Za školskou neúspešnosťou rómskych detí väčšinou vidíme rečový hendikep a málo podnetné rodinné prostredie. Príčinu neprispôsobivosti Rómov si vysvetľujeme odlišným spôsobom života s iným kultúrnym pozadím, inými hodnotami, ktoré si uvedomujeme, ale nechápeme. Toto „nepochopenie“ sa potom často odráža aj vo výchovno-vzdelávacom procese a prináša rozčarovanie a frustráciu na oboch stranách. Učitelia rezignujú a rómske deti sa cítia izolované. Pre pedagogický proces je nevyhnutné uvedomiť si nasledujúce kultúrne odlišnosti, ktoré sa prejavujú jednak v učebnom procese, ale aj v celkovom správaní rómskeho dieťaťa a jeho rodiny:
•	krátkodobá orientácia rómskej kultúry,
•	kolektivizmus rómskej kultúry.

Krátkodobá orientácia rómskej kultúry
Krátkodobá orientácia kultúry je zameranosť spoločnosti len na blízke ciele a na okamžité výsledky. Rómske etnikum žije prevažne prítomnosťou, Rómovia sa príliš nestarajú o budúcnosť, ale veria, že bude lepšie a budúcnosť si idealizujú. Rómska kultúra nie je orientovaná na výkon, ale na prežívanie a emócie. Správanie svojich členov nehodnotí bipolárne v dimenziách budúceho úspechu a neúspechu tak, ako je typické pre našu kultúru. Orientácia na prítomnosť vplýva na spôsob života Rómov, ale aj na ich motivačné a vôľové vlastnosti. Viaceré výskumy potvrdili nedostatok výkonovej motivácie u rómskych detí, čo sa najvypuklejšie prejavuje práve vo vzdelávacom procese. 

Kolektivizmus rómskej kultúry
Pre našu kultúru je vlastná individualita základom všetkých úvah, rozhodnutí a činov. Byť úspešný, nebyť odkázaný na druhých, vedieť si pomôcť sám, to všetko sa považuje za pozitívne a v majoritnej spoločnosti za vysoko cenené. V rómskej kultúre má individualizmus a samostatnosť úplne odlišnú hodnotu. V komunitnom spôsobe života Róm nikdy nie je sám, vždy má okolo seba svojich ľudí, ktorí mu so všetkým pomáhajú. Rozhodovanie v rómskej kultúre je spravidla kolektívne – každý sa môže vyjadriť, ale k rozhodnutiu sa prichádza spoločne a spoločné rozhodnutie musia všetci akceptovať. Rómovia sa mu nepodriaďujú, ale stotožňujú sa s ním. V rómskych rodinách preto ani výchova k individualite nesmeruje. Róm následne vníma svoju hodnotu ako vyššiu, keď je súčasťou svojej rodiny, vlastnú individualitu ako hodnotu nepociťuje. S absenciou individualizmu u časti rómskych detí sa stretávajú aj poradenskí psychológovia počas individuálnej diagnostiky. Rómske dieťa nie je zvyknuté podávať individuálny výkon tak, ako je na to zvyknuté dieťa z nerómskej rodiny. 

Rady a tipy pre pedagógov
Vyššie uvedené kultúrne špecifiká sa môžu javiť ako príliš teoretické a abstraktné. Ak ich však  pedagóg aplikuje hlavne v komunikácii s rómskym dieťaťom a jeho rodinou, a takisto aj pri vytyčovaní cieľov výchovno-vzdelávacieho procesu rómskych žiakov, tak sa môže vyhnúť pocitu frustrácie a neúspešnosti.
•	Vyhýbajte sa dlhodobým, abstraktným cieľom v ďalekej budúcnosti. Povzbudenie typu: „Keď sa budeš učiť, budeš úspešný, budeš môcť študovať,“ môže byť pre rómskeho žiaka nevýznamné, príliš vzdialené a nekonkrétne. 
•	Pretože individuálny úspech, t.j. úspech jednotlivca nie je vnímaný ako významná hodnota, snažte sa pri komunikácii so žiakom, ktorého chcete motivovať, rozprávať o tom, čo prinesie jeho úspech celej jeho rodine. 
•	Podobne komunikujte s rodinou žiaka. Rodičom vysvetlite, že keď žiak pôjde ďalej študovať, neznamená to, že opustí vlastnú komunitu a zavrhne svoj rómsky pôvod. Častým argumentom rómskych rodičov proti ďalšiemu vzdelávaniu je ich skúsenosť, že aj napríklad ten a ten Róm má školy, ale prácu nemá, resp. že ich dieťaťu budú v škole ubližovať „gadžovia“. Na takéto argumenty si pripravte viacero pozitívnych príkladov o Rómoch, ktorí si dokázali prácu nájsť a ako to ovplyvnilo ich rodiny.
•	Pri pokusoch ovplyvňovať správanie rómskeho žiaka, majte neustále na pamäti fakt, aké je zložité a náročné pre samotné dieťa vymaniť sa zo zabehnutého spôsobu života a nebyť lojálny voči vlastnej komunite. Samotné dieťa nedokáže zmeniť spôsob života, ktorý sa stáročia konzervoval. Nesnažte sa preto pri výchove rómskych žiakov meniť ich na náš obraz, ale poskytnite im príklady a rady. Rómski žiaci majú okrem školy len málo možností vidieť a spoznať iný spôsob života, s ktorým by mohli konfrontovať ten svoj.