JE INTERNET PRE DETI NEBEZPEČNÝ?

Monika Gregussová, Výskumný ústav detskej psychológie a patopsychológie, Bratislava

Z pohľadu dospelých, či už učiteľov alebo rodičov, často zaznieva otázka, nakoľko je internet nebezpečný. Dospelí vnímajú internet ako ohrozujúce, nepriateľské prostredie, plné nástrah a agresorov, do ktorého vstupujú nevinné, nič netušiace deti. Samozrejme sa potom pýtajú, ako môžu deti ochrániť alebo dokonca zamedziť tomu, aby s týmito nebezpečenstvami prišli do styku. 

Deti však bývajú na internete nielen príjemcami, či dokonca obeťami, ale rovnako sú aj účastníkmi alebo samotnými aktérmi. V tabuľke č. 1 uvádzame delenie obsahu a činností na internete vo vzťahu k deťom. Na jednej strane sa posudzuje samotný obsah alebo činnosť – buď ako príležitosť alebo ako riziko, na druhej strane aktivita dieťaťa vo vzťahu k tomuto obsahu alebo činnosti. Na označenie aktivity dieťaťa sa používajú anglické výrazy, 3 C – Content, čiže samotný obsah, s ktorým príde dieťa do styku ako príjemca; Contact – nadviazanie kontaktu, dieťa je účastníkom; a Conduct, osobné vystupovanie dieťaťa vo virtuálnom priestore, dieťa je aktérom.

Tabuľka č. 1: Členenie príležitostí a rizík vo virtuálnom priestore (príklady aktivít)  

	Content (obsah):
Dieťa ako príjemca	Contact (kontakt): Dieťa ako účastník	Conduct (vystupovanie): Dieťa ako aktér	
PRÍLEŽITOSTI	Vzdelávanie, učenie, mediálna gramotnosť	zdroje a podklady pre učenie a vzdelávanie	zdieľanie vedomostí a záujmov s druhými	skupinové učenie, zverejnenie poznatkov	
	Participácia a občianstvo	informácie o spoločnosti a svete	výmena názorov medzi rôznymi skupinami	občianska participácia	
	Tvorivosť a sebaprezentácia	rozmanitosť zdrojov	inšpirácia, spoluúčasť na tvorbe	vytváranie vlastného obsahu	
	Identita a sociálne väzby	informácie a poradenstvo (osobnosť, zdravie, sexualita a pod.) 	sociálne siete, zdieľanie skúseností s druhými	vyjadrenie identity	
RIZIKÁ	Komercia	reklama, spam	vyhľadávanie a zneužitie osobných údajov	gambling, nelegálne sťahovanie z internetu, hacking	
	Násilie	násilný, nenávistný obsah	stať sa obeťou prenasledovania, obťažovania alebo šikanovania	obťažovanie alebo šikanovanie druhých	
	Sexualita	pornografia, škodlivý sexuálny obsah	stretnutie s neznámymi osobami, grooming	vytváranie a zverejňovanie pornografického materiálu, sexuálne obťažovanie	
	Hodnoty	propagácia rasizmu, netolerancie, drog a pod.	sebapoškodzovanie, presviedčanie na vstup do sekty	pro-anorexia stránky, podpora samovrážd 	
Rôzne témy sa môžu objaviť v rôznych oblastiach. Napríklad téma vzťahov a sexuality na internete je nielen v oblasti rizík, ale aj v oblasti príležitostí – deti môžu používať internet ako zdroj informácií (content), môžu sa zdieľať s ostatnými, nadväzovať vzťahy (contact) alebo pre nich môže byť internet miesto pre hľadanie, utváranie a prezentovanie identity (conduct). Rovnako aj pri téme ohrození v sexuálnej oblasti – dieťa sa môže stretnúť s pornografiou alebo byť sexuálne obťažované (content), môže cez internet nadviazať vzťah so sexuálnym agresorom, môže byť zapojené do groomingu (contact), ale tiež môže byť aj samé tvorcom, napríklad môže na internete zverejňovať svoje odhalené fotografie alebo sexuálne obťažovať iných na „čete“ (conduct). 

Ak sa zameriame na oblasť rizík, môžeme si klásť ďalšie otázky: 1. Môžeme tvrdiť, že tieto riziká spôsobujú aj nejaké poškodenie? 2. Ak áno, tak ktoré deti a dospievajúci sú ohrození? Akú významnú rolu zohrávajú ochranné faktory z offline prostredia? 3. Je toto ohrozenie naozaj niečo nové, čo je možné spojiť s nástupom nových technológií? Alebo je internet iba novým prostriedkom, kanálom pre staré ohrozenie? 

Príklad rizika: Podpora samovrážd na internete
Na internete sú diskusie, v ktorých sa deti  rozprávajú o tom, ako spáchať samovraždu.

Negatívny výstup (poškodenie): Dieťa takto dozvie spôsob, ako samovraždu spáchať. Natrafí na niekoho, kto ho v jeho zámere podporí.

Pozitívny výstup: Pre dieťa môže byť jednoduchšie napísať o tom na internet, než o tom niekomu povedať. Reči o samovražde a pokusy o samovraždu bývajú často akýmsi volaním o pomoc, snahou o upútanie pozornosti, preklenutie pocitu samoty. V internetových diskusiách s témou samovraždy sú síce diskutujúci, ktorí samovraždy podporujú, ale tiež aj takí, ktorí od toho odradzujú, hovoria svoje skúsenosti, ako sa vyrovnali s ťažkosťami. Dieťa môže natrafiť na niekoho, kto ho v tej chvíli vypočuje a podrží. Môže nájsť miesto, kde sa môže vyrozprávať, kde ho niekto presvedčí o tom, že život má predsa zmysel.  

Nemôžeme vedieť, koľko takýchto interakcií sa na internete odohrá, ako často tam deti nájdu aj takúto (aj keď neodbornú, a možno nešikovnú) pomoc. Môže to byť viac, než majú vo svojom skutočnom živote.

Vo väčšine výskumov sa autori venujú meraniu frekvencie výskytu jednotlivých rizík, kým ich samotné následky sú iba predpokladané. Nedá sa jednoznačne povedať, či napríklad deti, ktoré sledujú porno alebo zažijú sexuálne obťažovanie na internete, budú následne nejako „poškodené“, resp. ktoré deti utrpia ujmu a ktoré nie a prečo. 

Ďalšou otázkou je aj užitočná miera rizika. Mohlo by sa zdať, ako by ideálnym riešením bolo vytvoriť taký virtuálny priestor, v ktorom by sa deti a dospievajúci nestretávali so žiadnym rizikom. V skutočnosti neexistuje svet bez rizík – ani reálny, ani virtuálny. Deti sa tým, že čelia rizikám, učia vyrovnávať so záťažou, zvyšujú si svoju odolnosť a budujú svoj pocit kompetentnosti. Naopak, ak sú deti vyčlenené z niečoho, čo väčšina zažíva (v tomto prípade účasť vo virtuálnom svete a jeho aktivitách), tak môže ich sebaúcta klesať. Aj nestretávanie sa s rizikami môže spôsobiť u detí určitú mieru poškodenia (tabuľka č. 2). 

Tabuľka č. 2: Faktory internetu a ich dôsledky pre dieťa
	Faktory internetu	
Dôsledky 
pre dieťa		Príležitosti	Riziká	
	Negatíva	Digitálne (sociálne) vylúčenie	Nepríjemné pocity (subjektívne)
Poškodenie (objektívne)	
	Pozitíva	Výhody používania internetu	Učenie sa vyrovnávať so záťažou, zvyšovanie odolnosti	

Aj výsledky nášho výskumu (Balážová, Gregussová, Tomková, 2010) potvrdzujú, že internet nie je skutočne nebezpečný sám o sebe. Aj keď má mnoho svojich špecifík a priniesol nové možnosti i ohrozenia, je skôr kanálom alebo prostredím. Nepredstavuje niečo kvalitatívne odlišné, nový svet, skôr je zrkadlom toho, čo sa deje aj v reálnom živote detí a dospievajúcich. Všetko zároveň závisí od interakcie medzi konkrétnym dieťaťom, jeho sociálnym aj technologickým zázemím a od toho, ako sa utvára samotná interakcia. 

Napriek tomu, že sa deti pohybujú v prostredí internetu, naďalej sú medzi nimi také, ktoré sú aktívnejšie, otvorenejšie, zvedavejšie a tiež také, ktorí sú rezervovanejšie a rizikám sa vyhýbajú. Nedá sa teda potvrdiť, že ak deti a dospievajúci majú príležitosť, automaticky to znamená, že ju využijú – čiže sú pasívnymi obeťami nástrah internetu. Naopak, vidíme to, že robia svoje vlastné rozhodnutia a voľby v každej z týchto situácií.

Internet môže byť zároveň aj nápomocný – spektrum príležitostí aj rizík, s ktorými sa deti a dospievajúci stretnú, sa rozširuje. Čím majú bohatšie skúsenosti, tým viac rozmanitejších spôsobov reagovania si môžu vyskúšať, čo môže prispievať k ich flexibilite a zlepšeniu stratégií zvládania záťažových situácií.

Je preto na samotných rodičoch a učiteľoch, či a ako dokážu pre deti čo najviac vyťažiť z toho, čo internet poskytuje.