Zajakávanie u detí
Mgr. Bibiana Filípková

Zajakavosť je porucha reči, ktorá narušuje jej plynulosť. Môže sa prejaviť v podobe blokov, opakovania alebo predĺženia. Každý z týchto prejavov prípadne ich kombinácia môžu byť variabilné alebo trvalé. Bloky sú obdobia ticha alebo tichého zápasu, sú pomerne bežné u zajakavých detí. Dieťa zrejme nedokáže vydať zvuk, núti sa vysloviť slová s otvorenými ústami alebo pevne zovretými perami. Jeho rečový prejav vyzerá byť blokovaný. Opakovanie sa vyskytuje najbežnejšie u zajakavých detí, zahŕňa opakovanie samohlások, spoluhlások, slabík, slov a fráz. Predĺženia sa nevyskytujú v reči všetkých malých detí, ktoré sa zajakávajú. Prejavuje sa v podobe predĺženia samohlásky alebo spoluhlásky v niektorej časti slova. 
Zajakávanie sa zvyčajne objavuje v dvoch alebo troch rokoch veku dieťaťa a častejšie postihuje chlapcov. Môže sa objaviť náhle alebo sa vyvíjať postupne a máva kolísavý charakter, kedy má dieťa lepšie a horšie dni, prípadne sa môžu objaviť aj dni bez zajakávania. Rodičia často uvádzajú že zajakávanie sa zhoršuje vtedy, keď je dieťa vystrašené, má trému, skrátka sa cíti nepohodlne, alebo tiež keď je unavené. U zajakávania je vysoko pravdepodobné, že sa objaví znovu. Nie je možné jednoznačne povedať, ktoré dieťa prekoná zajakávanie bez liečby a tiež neexistuje garancia, že bude zajakávanie odstránené definitívne. Niektoré deti môžu zo zajakávania vyrásť, iné potrebujú liečbu. Zajakávanie sa môže rozvíjať úplne rozdielne aj u detí z jednej rodiny. Príčinou vzniku zajakavosti môžu byť genetické faktory, zdravotné ťažkosti, vplyv sociálneho prostredia, ako aj psychické osobitosti dieťaťa. 
Na dieťa môže pôsobiť stresujúco aj nástup do materskej školy a následne do školy. Jedná sa o nové, neznáme prostredie, kedy si dieťa vytvára nové sociálne interakcie a pribúdajú mu nové povinnosti. Všetky tieto okolnosti môžu zhoršiť a zintenzívniť výskyt zajakavosti. Nové školské prostredie však dieťaťu prináša aj mnohé výhody v podobe nadväzovania nových kamarátstiev a tým aj postupné zlepšovanie komunikačných zručností, či zvyšovania sebavedomia dieťaťa ak sa realizuje v oblasti, v ktorej vyniká. 

Ako pracovať na odstránení zajakavosti?

•	Zajakávanie sa v žiadnom prípade nemá ignorovať, 
•	Treba zasiahnuť čo najskôr po objavení ťažkostí (liečba u detí je úspešnejšia a jednoduchšia, ako u dospelých),
•	Čo najskôr treba vyhľadať odbornú pomoc (logopéda, psychológa, lekára),
•	Pri komunikácii s dieťaťom je vhodné pozerať sa mu do tváre a skloniť tvár na jeho úroveň,
•	Treba sa obrniť trpezlivosťou, ukázať svoj záujem a nedávať najavo nervozitu,
•	Je vhodné klásť dieťaťu jednoduché, krátke otázky a nechať ho hovoriť vtedy, ak samo chce, nenútiť ho komunikovať nasilu,
•	Nemali by sme dávať dieťaťu naraz viacero otázok a mali by sme spomaliť svoj rečový prejav pri komunikácii s ním,
•	Rodičia by sa mali pripraviť na to, že v záťažových situáciách sa zajakávanie u dieťaťa zintenzívňuje,
•	Je dôležité hovoriť o prítomnosti a o veciach, ktorým dieťa chápe a ktoré sú pre neho zrozumiteľné,
•	Je vhodné pracovať s dieťaťom na zvyšovaní jeho sebavedomia a dobrého pocitu zo samého seba- keď si bude dieťa viac veriť a bude sa cítiť uvoľnene, zajakávanie sa zmierni. Pomáha aj drobná pochvala, či povzbudzovanie dieťaťa v aktivitách, v ktorých vyniká, príp. v záujmových krúžkoch,
•	Dieťa by malo mať pocit, že môže svojim blízkym dôverovať a kedykoľvek sa s nimi o svojom probléme otvorene porozprávať,
•	Ak sa dieťaťu nedarí, je napäté, je vhodné prerušiť komunikáciu a venovať sa spolu  s ním iným neverbálnym aktivitám- kresleniu, športovým aktivitám, ai.